År 117. Romerriget strakte sig fra Afrika til Det Kaspiske hav.
Men dets fjerneste og barskeste grænse var det nordlige Britannien.
I dette strenge land mødte den romerske hær voldsom modstand -
- fra et folkeslag, der kaldes pikterne.
Med guerillakrigsførelse og et godt kendskab til terrænet -
- lykkedes det dem at standse invasionen.
Kampene har nu varet i 20 år.
Roms befaling lyder at bryde dødvandet med alle midler...
Mit navn er Quintus Dias. Jeg er romersk soldat, -
- og dette er hverken begyndelsen eller slutningen på min beretning.
2 UGER FORINDEN
Inch-Tuth-ll Roms nordligste garnison
To år ved fronten. Dette sted er verdens røvhul.
Selv naturen ønsker, vi skal dø.
Centurion Dias, det er for koldt til at stå vagt.
Jeg har ikke vagten. Jeg funderer bare over, hvad der er derude.
Patruljen er tilbage ved daggry. Få dig noget søvn.
Kulde og fugt trænger dybere og dybere ind i marv og ben, -
- og regnen hører kun op for at give den bidende vind plads.
Mens vi mister mænd til fodsyge og frostbid, -
- sender pikterkongen Gorlacon patruljer ud for at hærge grænsen.
Mine herrer. En kold nat ved fronten.
Skal man besejre en fjende, -
- må man kende ham bedre end sig selv. Jeg kender denne fjende.
De forlader sig på egne styrker og kan ikke trækkes ud i åben kamp.
I stedet piller de os i såret og skjuler sig i skyggerne som dyr, -
- hvorfra de slår brutalt til for derefter at forsvinde i natten.
Ved daggry gør vi tabene op og gøder jorden med de døde.
Det er en ny form for krig. En krig uden ære, uden ophør.
Kom an!
Markus, rid til Agricola.
Porten. Af sted!
Af sted, soldat!
- Gratus. - Red dit eget liv.
Til helvede med dig.
Lad os dræbe dem alle sammen.
Ham her kan være brugbar. Ham tager vi med.
York Den 9. legions garnison
Vi har en vinder.
En gang til.
Nu er det nok! Du kæmpede bravt. Drik nu sammen med mig.
Septus, mere øl.
En gang til, Virilus.
Du er fordrukken. Grim og fordrukken.
Og ikke alt for kløgtig.
Efter ti gange bør man så ikke se sig besejret?
Igen!
Én gang til.
Septus, du dømmer. Og beskyt min flanke.
Kom så!
Dårlig taber.
Septus.
Venter I på en befaling? Kom i gang!
Det bliver man sgu ædru af.
Hvornår lærer folk ikke at pisse på 9. legion?
Nogle siger, det er forkert, at du drikker med legionærerne.
Septus, gamle ven, de glemmer, at jeg er en del af legionen.
- Soldat, har du kæmpet? - Det er mit arbejde at kæmpe.
Jeg har et budskab til generalen.
Vis mig, hvor han er, eller jeg får dig pisket.
- Hvem er du? - Guvernør Agricolas gesandt.
Så stig af og sig mig budskabet, før jeg lader dig piske.
Ærede general... Med største fornøjelse.
Al orlov er inddraget. Agricola mobiliserer 9. legion.
Lad officererne stryge lejren og give legionærerne besked.
- Jeg undskylder... - Rid tilbage til Agricola.
Fortæl ham, at vi tog af sted inden en time.
Dit svin!
Nu skal du dø, romer.
Gorlacon. Han var bonde, indtil hans kone blev dræbt.
Så lagde han ploven og greb sværdet.
Han forandrede pikternes måde at kæmpe på. Det virkede.
Med ham vendte lykken, så de gjorde ham til konge.
Jeg lader mig ikke knække.
Hvad har Agricola af planer? Hvornår sender han sine hære nordpå?
Jeg er romersk soldat! Jeg lader mig ikke knække!
Kend din fjende, min søn.
- Rom vil se dit blod for det her. - Først dit, centurion.
Carlisle - hovedkvarter for Julius Agricola, guvernør i Britannien
Jeg er ligeglad hvordan, bare du udrydder dem -
- og bringer mig Gorlacon i lænker.
Det er jer, der er politikeren. Jeg er blot en ydmyg soldat, -
- men jeg fornemmer, at I vil tilbage til Rom.
Jeg længes efter Rom. Dette sted er graven for ambitioner.
Og for soldater.
Og jeg vil ikke ofre mine som brikker i jeres spil.
Javel ja.
Lad os nu være ærlige. Erobringen af Britannien er en håbløs sag.
Med ét dristigt slag kan vi ændre alt det.
Med 9. legion kan vi knuse denne fjende.
Du og dine soldater vil få rigdom og hæder til overflod.
Mine soldater har hæder nok.
Nok til at unddrage sig en direkte befaling?
Vil man dræbe en slange, må man hugge hovedet af den.
Jeg må finde Gorlacon.
Jeg har den helt rette til opgaven.
General Virilus, dette er Etain. Min indfødte sporhund.
Hun kan ikke sige en lyd, men hun kan jage hvad som helst i al slags terræn.
Jeg tør sværge på, hun er halvt ulv.
Beklager optrinet, men jeg måtte give dig syn for sagn.
Slaver koster ingenting. Tillid er uvurderligt.
- Skal jeg kæmpe mod hende eller...? - Hun er stum, ikke døv.
- Jeg har selv spejdere. - Ikke som hende. Hun kender pikterne.
Kender deres vaner og skjulesteder. Hun vil vise jer vej i bjergene.
- Hvorfor sidder hun derhenne? - Hun har gloet på dig hele aftenen.
Hun kan ikke få øjnene væk fra dig.
- Kom. Kom her, du... - Hun har mistet mælet, dit fjols.
Hun har ingen tunge, dit fæ. Hold dig hellere på afstand.
Ingen tunge? Perfekt. Så er der mere plads til den her.
Det betyder nok "skrid" på piktersprog.
Hun må være en god spejder, hvis hun kan finde din pik.
Jeg tager en tur med hunden i stedet.
- Sig frem. - Tre piktere til hest og en fange.
Jeg tror, han er romer.
Centurion Remus, overtag kolonnen.
Bliv liggende. Bliv liggende.
Ham får vi ikke noget ud af. Vi kan ikke tage fanger med.
- Krone eller skib? - Krone.
Jeg vandt.
Beklager, makker. En ordre er en ordre.
- Guderne være lovet, at du fandt mig. - Tak ikke guderne, men hende.
Etain, vores pikter. Hun fandt dig.
Hvad er dit navn, soldat?
Mit navn er Quintus Dias, næstkommanderende.
Fra Inch-Tuth-ll-garnisonen.
- Beklager, vi ikke nåede frem før. - Er I vores forstærkning?
Jeg er Titus Flavius Virilus, leder af 9. legion. Vi kommer for at slås.
Det skal I få lov til.
- General. - Centurion Dias.
Nu ligner du en romer. Hvordan har du det?
Det er bare skrammer. De heler snart igen.
Af og til dannes der ar, man ikke kan se.
Du undslap Gorlacons kløer, -
- men jeg må bede dig tage med ind i løvens hule igen.
Det er bedst at komme ind i kampen igen.
- Sådan taler en sand soldat. - Gladiator. Min far var Scipio Dias.
Jeg så ham vinde den kamp, der gav ham friheden. Han var mageløs.
Han lærte mig at kæmpe og at vælge mine slag.
Kom og mød soldaterne.
Septus, skaf manden en dram. Jeg tror, han har fortjent det.
Kom her og varm dig. Få dig en velfortjent dram.
I morgen skal du ride ved min side.
Måske kan du lære mig noget om pikternes gæstfrihed.
Thax. Bothos. Septus, jeg går min runde.
Godaften, general.
Jeg fatter ikke pikternes sprog. Hvis de fanger mig, er jeg en død mand.
Aldrig har en general været så afholdt.
Til træning er han vores læremester, ved middagsbordet vores far -
- og i geleddet vores broder.
Og i kamp er han den gud, vi beder til om frelse.
- Hvor har du læst det? - Det stod på lokumsvæggen.
- Han har vel selv skrevet det. - Han er en hensynsløs skiderik.
Og jeg vil dø for ham uden tøven.
- Det er en fælde! - Kolonne!
Formation! Formation!
Skynd jer! Kom så!
Stig af! Hestene bagerst!
Hurtigt!
Rolig, drenge. Skjolde!
Vær på vagt!
Hvad der end kommer ud af tågen, så holder I stand.
Quintus, find centurion Remus og få ham til at trække kolonnen tilbage.
- Gør plads! - Vær på vagt.
Hold jer klar.
Vær på vagt.
Hold stand!
Stå fast!
- Quintus. - Bothos.
- Du overlevede. - Denne mand reddede mit liv.
Brick her.
- Generalen? - Nej.
Vi må af sted. Kan du klare det?
- Ja ja. - Kom så.
Lad os komme videre.
I kampens kaos, når jorden under en er et søle af blod, bræk, pis -
- og venners og fjenders indvolde, så trygler man guderne om frelse.
Men det er soldater, der kæmper, og soldater, der dør.
Guderne skal ikke have noget klinket.
- Thax... - Nogle af os overlevede.
Er du den eneste?
- Macros, 2. kohorte. - Leonidas, spejder og peltast.
- Er vi de eneste overlevende? - Vi blev narret. Nu må vi vende hjem.
Vi må finde generalens lig.
Generalen er i live.
Jeg så ham blive ført væk i lænker. Mod nord.
Så tager vi nordpå.
De finkæmmer skoven. Vi kan lige så godt begå selvmord.
Hvis generalen lever, er det vores pligt.
- Hvor kom du fra? - Fra køkkenet.
Godt gået, soldat.
Mit navn er Tarak. Jeg er ikke soldat, men kok.
Ikke længere. Find, hvad I kan. Mad og våben.
Smid jeres rustning.
- Ham Macros er sgu hurtig. - Han var maratonløber.
- Hvor ved du det fra? - Vi laver maden. Vi ved alt.
I dækning.
Jeg vidste, vi aldrig skulle have stolet på den mær.
Jeg ved, hvor de har ført generalen hen. Af sted.
Denne vej. Grotten.
Op i bjergene. Af sted!
Her er noget mad.
Nej.
Grøn fluesvamp. Du dør på få minutter.
For det utrænede øje ligner de de her, der smager pragtfuldt.
Tak.
Tarak. Er det ikke assyrisk?
- Jo. Det er ikke mit rigtige navn. - Hvad er dit rigtige navn?
Det kan du næppe udtale. Det stammer fra Hindu Kush-bjergene.
- Leonidas, ikke sandt? - Min far var græker.
Kom tættere på bålet.
- Hvor er du fra, Bothos? - Fra hæren.
Jeg kender ikke til andet.
De fandt mig på gaden og trænede mig. Jeg skulle blive et bedre menneske.
Sig mig så, om du føler dig som et bedre eller værre menneske.
Macros?
Jeg løb for livet fra Numidien og stoppede først i Grækenland.
Så løb jeg for at konkurrere. Nu løber jeg for livet igen.
Vi er alle sammen langt væk hjemmefra.
- Det skulle være mit sidste felttog. - Det bliver det måske også.
Jeg havde kig på en gård i Toscana, hvor solen varmer huden.
Brick, hvad er det for et navn?
Det er en forkortelse af Ubrickulius.
Din mor må have været forstandig.
Hun var fandens til spøgefugl.
Så kalder vi dig Brick.
Få jer noget søvn. Jeg tager første vagt.
- General. - Hvor er mine folk?
Hos jeres guder.
Forræder.
Hun ville tage til genmæle, men hun kan ikke tale. Ved du hvorfor?
Hun var et barn, da hun søgte tilflugt hos os.
Hendes landsby var blevet raseret, fordi man modsatte sig romerne.
Til skræk og advarsel stak de hendes fars øjne ud.
De voldtog hendes mor, til hun tiggede om døden.
Etain blev tvunget til at se på og blev så selv voldtaget.
Til sidst skar de tungen ud på hende, -
- så hun ikke kan sige et ondt ord om det forpulede romerrige.
Hun flygtede nordpå og søgte tilflugt hos os.
Vi opfostrede hende som en af vore egne.
Da hun var gammel nok, sendte vi hende tilbage -
- for at vinde jeres gunst og give os jeres hoved på et fad.
Deres hær er stadig splittet. Når det er mørkt, sniger vi os ind.
- Kom så. - Af sted.
Videre.
Nu.
- Pikterkøter! - Kom så.
Brick og Bothos går med mig. I andre holder udkig.
- General. - Legionen?
Der er kun mig og en lille kohorte tilbage.
Pis.
Lort.
- Kom så. - Lad mig sidde.
Kom her. Kom her.
Klap i.
- Pis. - Flygt!
- Vi forlader jer ikke, general. - Du har kommandoen.
Vi må væk.
Af sted.
Få dem hjem.
For den 9. legion.
Hvor er Thax?
Jeg skulle ordne en detalje. Jeg har generalens hjelm. Hvor er han?
Vi kunne ikke befri ham. Kom så.
Så er vi kommet så langt for ingenting.
Fandens også.
Se, hvad du har gjort.
Før du dør, skal du vide, at de mænd, der står bag, ikke får lov at leve.
Så lad os få det overstået.
Dine venner burde have vidst, at koldt jern ikke kan bøjes. Det splintres.
Hvad venter I på? Er I bange for mig?
Er der ingen, der tør?
Lad os se, hvad du duer til, hunulv.
Videre.
- Vi må holde farten. - Til fods i det her terræn?
Der, hvor de tøver, der må vi hen.
Vi fortsætter nordpå.
- Men vores linjer er jo sydpå. - Og der vil de også lede efter os.
Vi er ikke hurtigere end dem. Derfor må vi være kløgtigere end dem.
Vi begiver os mod nord, ryster dem af og vender om.
Vest og derefter syd.
Det kan tage dage eller uger, men vi er så langt bag fjendens linjer, -
- at det er vores eneste chance for at komme hjem.
Kom så!
Du får brug for den her, centurion.
Etain, du er min vrede.
Send deres kroppe til helvede, og giv mig deres hoveder.
Pikterne giver aldrig fortabt. De kan løbe i timevis, ride i dagevis.
De knap nok spiser eller sover.
Ligesom ulven har Etain lært at jage siden fødslen.
Hun kan aflæse terrænet og finde spor.
Løbe sit bytte træt og give det dødsstødet.
Nu jager hun romere. Nu er det os, der er byttet.
Af sted! Videre!
- Leo, vi må fortsætte. - Nej, vi må hvile os.
- Jeg kan ikke. Jeg fryser. - Kom, bær ham.
Brick, skaf os ly for den her vind.
Stop. Hjælp mig.
Han forsinker os. Bare sig til, så tager jeg mig af det.
Vi står sammen i livet eller dør hver for sig.
Og det er dig først.
Bliv du bare, men får jeg chancen, så tager jeg vare på mig selv.
Det er din begravelse.
At male ansigtet med blå vajd er mere end udsmykning.
Det er en hellig ret.
For pikterne betyder det, at de hellere vil dø end fejle.
Det betyder, at der for dem ikke er nogen vej tilbage.
Disse mænd er de bedste, jeg nogensinde har set.
Er jeg værdig til at lede dem?
Min far lærte mig, at pligt og ære er vigtigere end alt andet.
En mand uden æresord er ikke bedre end et dyr.
Jeg lovede generalen at føre hans soldater hjem.
Det er mit hverv, det er min pligt.
Ikke dårligt af en græker at være. Kom.
Drik, mens det er varmt.
- Hvad er det? - Mavesækken.
Mosset indeni er delvist fordøjet.
Det smager godt.
Quintus, de må have hørt ham på miles afstand.
Hvad er der galt?
Af sted! Af sted!
Af sted.
Den her vej.
Kom så, af sted.
Kom så!
De nærmer sig! Fart på!
De kommer!
- De nærmer sig! - Herop med jer!
- Ræk mig din hånd. - Vi er her.
Nej!
Hold da kæft!
Pis.
Vi må springe.
- Er du vanvittig? - Gør det!
Skide være med det.
- Jeg kan ikke. - Jo, du kan.
Du kan godt.
Nej! Tarak!
Er du uskadt? Kom herop.
- Tag fat i ham. - Jeg har ham.
- Hvor er Tarak? - Han forsvandt.
Thax? Macros?
Lad os komme væk.
Vi smider tunikaerne. De tynger os ned.
Hold da kæft.
- Kan du gå? - Ja.
Så kan du også løbe.
De er fulgt efter os ned ad floden.
Sådan. Bare fortsæt.
Pis.
- Hun er på sporet af os. - Hvordan gør hun?
Det er ikke trolddom. Hun er jæger, og vinden bærer i hendes retning.
- Hvad sker der? - De slår lejr.
- De er ligeglade med, om vi ser dem. - Men hun venter ikke, vi kommer.
- Bothos, pas på Leo. - Hvad skal du?
Bringe orden i regnskabet. Kom så.
Hvor er hun?
Hvorfor jager I os?
En af jer dræbte kongens søn.
Gorlacon har svoret hævn over jer alle.
Dræb ham.
Dine venner er allerede døde.
Nej!
Lad ham blødel
Nej!
De tog fandeme hans hoved.
- Bothos! - De havde samme ide som dig.
De kæmper ikke for deres liv eller deres land længere.
De har svoret blodhævn over os...
...og de helmer ikke...
...før vi tigger dem... om at dræbe os.
Er du parat til at falde på knæ og tigge?
Jeg er færdig. Det er håbløst.
Håbløst? Det er den slags, man synger sange om -
- og skriver digte om. Håbløst skaber legender, Bothos.
Og legender får masser af det frække.
- Hvad skal jeg gøre? - Løb videre, mens det endnu er mørkt.
Guderne har vendt os ryggen. Vi skaber vores eget held nu.
Macros...
Jeg kan ikke følge med.
På den her måde vil én af os overleve.
- Dit svin! - Ikke skrige, Macros.
De gør det hurtigere af med dig, hvis du ikke skriger.
Du må ikke gå fra mig! Thax!
Kom an!
Vi burde gå i en stor bue uden om det her sted.
Vi har brug for mad og et sted at hvile os.
Hvor fanden er vi nu?
Jeg henter vand. Vær på vagt.
Rolig, rolig.
Vi gør dig ikke noget.
Hvem er I? Hvad vil I?
Brick, gå ind igen. Gå ind igen.
Så ordner du det.
- Jeg har intet værdifuldt. - Vi er ikke tyve, vi er soldater.
Vi har brug for mad og husly.
Og vi har en såret mand, der har brug for hjælp.
Vi forsøger bare at komme hjem.
Her, tag det.
Jeg vil dig ikke noget ondt.
Mit navn er Quintus Dias.
Arianne.
- Du taler mit sprog. - Og du taler mit.
Er I fra garnisonen? Jeg troede ikke, I drog så langt nordpå.
- Hvad for en garnison? - To dagsrejser mod syd.
- Kommer de her? - Hvordan har jeg lært dit sprog?
Jeg gør, hvad jeg kan for at holde dem væk.
De tror, jeg er troldkvinde, -
- så de lader mig være i fred.
Det virker på de andre. Hvorfor ikke på jer?
Vi er for trætte til at være bange. Vi var 3.000, og nu er vi tre.
Her.
Brick, læg den forpulede kniv.
Bothos, der ligger en romersk garnison to dagsrejser herfra.
- Det må være fortet i Mentieth. - To dagsrejser...
Lad os tilse din ven.
Quintus, hvad laver hun?
Hun er pikter og kvinde. To gode grunde til ikke at stole på hende.
Det skal nok stoppe blødningen.
Grøn fluesvamp?
Det dufter godt.
Hvordan går det med benet? Har heksen øvet sin trolddom?
Quintus, svampene...
Hun er ude på at forgive os.
Hvorfor skulle hun redde dit ben for derefter at slå dig ihjel?
Grøn fluesvamp har hvide lameller. Det er godt at kende sine svampe.
Smager godt.
Det smager virkelig godt.
- Det smager lækkert. - Rigtig godt.
Dine mænd er meget nervøse.
Med god grund. Vi jages af en dæmon dag og nat.
En dæmon?
De kalder hende Etain. Kender du hende?
Hvis Etain jager jer, er I så godt som døde.
Det lyder betryggende.
Hendes sjæl er et tomt kar, -
- som kun romersk blod kan fylde.
- Hvor er Arianne? - Ude for at skaffe morgenmad.
Er der noget i vejen?
Er det madding?
For satan.
Jeg har lært, det er ubehøvlet at afbryde en mand midt i forløbet.
Jeg har lært, at man bør advare folk, når de pisser på morgenmaden.
Fornuftigt nok.
Det må have været uvejr oppe i bjergene i nat.
Kom her.
- Problemer. - Lad os komme væk.
For sent.
Gem jer i kornkamret, og lav ikke en lyd.
Heks, vi er på jagt efter romerske køtere.
Jeg har ikke set nogen. Se jer omkring.
Bare I ikke lader jeres stank hænge i mit hjem.
Det er alt, hvad jeg har.
Hvad er der i vejen, Etain? Har du mistet mælet?
Nej, Etainl Hendes død vil kaste en forbandelse over vores folk.
Vi har bragt dig i fare. Vi tager af sted.
Gør I det, vil hun have sprættet jer op inden aften.
Bliv her til i morgen, så vil jeres ven kunne klare turen.
Det er jo dit folk.
De er ikke mit folk.
Ikke siden Gorlacon beskyldte mig for hekseri og gav mig dette -
- for at udstøde mig -
- og forvise mig til at henslæbe mit liv her i ensomhed.
Hvilke grusomme luner har skæbnen i vente til os?
Vi har fundet ly i vor fjendes hus.
Er hun engel...
…eller djævel?
- Intet. - Godt.
Få dig noget søvn.
Jeg er en krakilsk, gammel soldat, -
- men ikke bleg for at indrømme det, når jeg har taget fejl.
Jeg er ked af, jeg tog fejl af dig.
Så er det sagt.
- Det er blevet koldt. - Tak.
Du har givet os ly for natten, varme ved dit ildsted -
- og sat livet på spil for vores skyld. Hvorfor?
Jeg skylder kun den min troskab, jeg selv måtte vælge.
Her er mad til rejsen.
Tak.
Held og lykke, romer.
Held og lykke, heks.
- Rejs dig op, Bothos. - Mit ben!
Se! Der er tændt op i ildstedet.
Varm mad og en tør seng. Kom nu.
Agricola er på tilbagetog.
På kejser Hadrians befaling etableres en ny forsvarslinje længere sydpå.
- De opgiver det, vi har kæmpet for. - Hvor står vi så?
I lortet.
Hvordan gør hun?
Jeg ved ikke med jer, men jeg er træt af at flygte.
- Det var, hvad jeg kunne finde. - Brug dem fornuftigt.
- For Virilus. - For 9. legion.
De angriber vores flanke. Vestmuren.
Brick!
Kom an!
Hvor lang vej er der endnu?
Det ved jeg ikke. En dagsrejse. Måske to.
- Ikke tættere på, Thax. - Hold da kæft...
Jeg troede, I var piktere.
Vi troede, du var død.
Hvor er Macros?
Ulvene tog ham.
Er vi de eneste, der er tilbage?
Så overlevede vi tre da i det mindste.
- Vi er ikke hjemme endnu. - Vi burde være ved fronten nu.
Nej.
Agricola er befalet på tilbagetog.
Altså har Rom endelig opgivet det her lorteland, hvad?
Det er jeg sgu ikke ked af.
Så har vi kæmpet forgæves.
- Hvad skete der med drengen, Thax? - Jeg aner ikke, hvad du taler om.
Er det Hadrians fantastiske plan? En mur?
- Pyt, vi nåede da frem. Kom så! - Vent, Bothos!
- Tag det med ro, centurion. - Hvad er det, du gør?
Jeg sikrer mig bare, at vi to forstår hinanden.
Jeg forstår, at mange gode soldater er døde på grund af dine handlinger.
Hvorfor vidste jeg bare, du ville se sådan på det?
Bothos!
Dette forlydende bekræfter vores største frygt.
Du har kæmpet bravt, soldat, og fortjener Roms taknemmelighed.
Denne mand vil sørge for, du får mad. Du ser jo helt udsultet ud.
Vi kan ikke vende hjem i vanære. Lad legionens skæbne være et mysterium.
Nederlaget må ikke blive kendt.
Hvis sandheden slipper ud, vil alle stammer og riger gøre oprør.
Det er for risikabelt.
Er vi enige? 9. legions skæbne vil blive strøget af historiebøgerne.
- Javel. - Javel.
Jeg håber, maden smager.
Jeg har vin med til dig.
Det er det mindste, vi kan gøre for en romersk helt.
Er det sådan, Rom belønner sine helte?
- Vil I begrave sandheden med mig? - Du er for stor en belastning.
- Hvor vil du tage hen? - Derhen, hvor jeg hører til.
Nej!
Endnu en gang er mit liv i dine hænder, heks.
Mit navn er Quintus Dias. Jeg er romersk flygtning, -
- og dette er hverken begyndelsen eller slutningen på min beretning.
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service 2010